-Vad ska ni göra i Paris? -Besöka min syster. Hon är gravid.
Hon är gift med en fransman. Hennes man är fransk. Hon är poet.
Bon journé.
Vill du ha de där bären?
Bon jour.
Kronärtskockor...
...och sparris.
På 1600-talet åt fina damer aldrig sparris.
Särskilt inte vit sparris. Det ansågs hämma fertiliteten.
Prinsessan de Clèves åt det aldrig.
Jaså? Jag tar dem ändå. Både jag och min man älskar sparris.
Dessutom är jag gravid.
Hur som helst, så är det urindrivande.
-Pappa är hemma! -Vart ska du?
-Vad är det som har hänt? -Jag är ledsen...
-Vart ska du? -Förlåt, Roxeanne. Jag ringer dig.
-Jag ringer. -Säg nåt. Gå inte bara...
Varför gör du så här?! Charles-Henri!
-Säg bara vart du ska! -Jag ringer.
Kommer du tillbaka?
Är ni ledig? - Hej, Isabel.
Jag måste tyvärr rusa.
Vi ses.
Söker ni nån?
Roxy de Persand. Min syster.
-"Ma soe...soe..." -Ni låter precis som hon.
Jag ska hjälpa er.
Jag ringer på.
Madame?
Det är där uppe till höger.
-Vart skulle Charles-Henri? -Till landet för att se på en tavla.
-Vad tycks? -Jag älskar takbjälkarna.
-De liknar våra i Santa Barbara. -Nej, de är falska.
De här bär upp taket på riktigt.
Hon passar bättre här än hemma.
Pappa målade den där tavlan.
Han målade den där också!
Den här också. Och det där är de två hundarna.
Skulle han sälja en tavla eller måla en?
Jag vet inte.
Säg något. Hur är det fatt?
Mitt barn...
Det här är lite besvärligt.
Vart ska ni, mademoiselle Page?
Här är det.
Det har varit jungfrukammare, men nu är såna här rum ovärderliga.
Och det är förstås underbart att arbeta här.
-Se en sån utsikt! -Titta i den brandgula väskan.
Den här?
Jag hoppas att du inte blir för trångbodd här uppe.
-Så vackert det är. -Tycker du om det?
Jag ska hjälpa dig...
Tack.
Jag tror att...
...Charles-Henri har lämnat mig.
Vad är det du säger?
Har det hänt något? Är han otrogen?
Jag vet ingenting, jag vet inte ens var han är.
Vad säger jag till hans familj på söndag?
Det du sa till mig, att han är på landet.
Men de är ju på landet.
Nästa anhalt.: Gisors!
Skulle mina franska vänner höra det, skulle de säga "javisst".
Fransmän säger "javisst" till allt, som om allt vore helt normalt.
C'est normal. Mais bien sur.
Jag skulle aldrig kunna säga "men, javisst".
Min svåger Antoine.
-Han är rätt gullig. -Tycker du?
Fast han är gift.
Vad nu det betyder.
Vi såg en bil som brann!
Nämen...? Så farligt!
Vår vackra Isabel! Välkommen.
-Var är Charles-Henri? -Han tittar på en tavla på landet.
Javisst... Stig på.
Isabel, du sätter dig bredvid min bror Edgar.
Han kallas Palou, och tar väl hand om dig.
Min son, Antoine, på andra sidan. - Charlotte...
Och min kära Roxeanne bredvid mig.
Tänk att få sällskap av två förtjusande amerikanskor!
-Är du också poet som Roxeanne? -Nej, Roxy var alltid den smarta.
Hon ärvde pappas hjärna. Jag är den stackars halvsystern.
Precis som Askungen.
-Var på landet? -Han träffar en kund om en tavla.
Javisst.
Lugna er, barn.
-Lammet är från Mont St. Michel. -Där har jag varit!
Vad anser du om er senator?
Karln som förde dagbok över sina sexeskapader.
Ursäkta...?
Ni följer kanske inte affären.
Vi vet allt om sekreterarna, som inte nekade honom något.
Han kallar dem diskret för S-1. S står för "sex".
S-2, S-3...
S-4, S-5, S-6...
Gennie!
När han bad S-1 , eller S-4-
-att förklara sin makt över henne, sa hon "håret".
Han fönar det utan gel...
...så att det alltid får den rätta...
Stunsen.
Varför betraktas otrohet som världens största skämt?
Så värst komiskt är det inte alltid.
Jag instämmer.
Många saker kan ses som tragedier i stället för komedier.
Som det att alla senatorer tycker om söta unga kvinnor.
Jag kan passa Gennie när du vill.
Det är inga problem.
-Hallå? -Gör du mig en tjänst?
Var är du nånstans? Berätta.
Jag glömde mina linser. Kan vi träffas på Flore?
Varför kan du inte komma hit?
Gennie frågar efter dig. Vad ska jag säga?
Säg...att jag tänker på henne jämt.
-Jag, då? -Va?
-Tänker du på mig? -Javisst. Jag tänker på oss alla.
Älsk...
-Älskar du mig än? -Du vill alltså inte komma med dem.
Lägg inte på.
Jag kommer.
Jag går ut. Charles-Henri vill träffa mig.
-Jag följer med. -Nej...det behöver du inte.
Jag vill.
Hur kunde jag gå med på det? Varför låter jag honom bara trampa på mig?
Hörde du det där? Nej.
Vad sa han?
Det svarta linnet klär dig.
Bjuder du på ett glas?
-Det där svarta med lakritssmak... -Ricard.
Där är du ju, Roxy!
Madame Pace... Så trevligt.
Charles-Henri...
Vart ska han? Sa jag nåt?
Han ska till landet.
Seså, nu tar vi ett glas.
-Bonsoir. -En J & B till mig, tack.
Och vad vill du ha...? - Ricard till den unga damen.
Roxy, vad får du dricka nu?
-Portvin. -J&B, Ricard och portvin.
-Jag heter Isabel. -Förlåt, det här är min syster.
-Isabel. -Trevligt att träffas.
Roxy, jag är i desperat behov av dig.
University of Tulsa, där jag studerade...
...har köpt alla mina papper. Skulle du kunna tänka dig...
Du var den första jag tänkte på. Kan du hjälpa mig sortera dem?
Det passar inte just nu, ser jag.
Isabel söker jobb.
Du kan inte passa Gennie och mig i all evighet.
Hon har gått en massa kurser. Konsthistoria, film...
Jämförande litteratur och djuppsykologi?
Då kan du läsa och skriva. Perfekt!
Vet du hur man gör med Ricard?
Lite vatten...
Lite is, och sen rör man om.
Santé!
Upp med armarna!
Nig!
Bravo!
-Var det roligt? -Ja.
-Är ni Gennies barnvakt? -Hon är min moster.
Till Gennies mamma... Förra månadens räkning.
Hon måste ha glömt den.
Hälsa att jag tycker om Gennie. Hon är begåvad och pigg.
Jag tycker om att ha henne som elev.
Glöm inte piruetten nu. Lova mig att öva!
Tack. - Skynda er, flickor!
Roxy valde fel väg i livet, och det kanske du också gör, Isabel.
-Har Roxy pengar? -Har hon det?
Hon pratar inte om det. Hon verkar förneka allt som har hänt.
-Jag visste att det skulle gå så här. -Roger vill prata med dig.
Is...
Roxy får inte låta Charles-Henri ta Sankta Ursula-tavlan.
Han får inte få för sig att den är hans.
Sankta Ursula är här. Jag tittar på henne.
Vänta...
Kom ihåg att vi älskar er. Hej då. Vi hörs snart igen.
Vad sa hon?
-Roxy är olycklig. -Om tavlan?
Den tillhör oss alla. Ni borde aldrig ha låtit henne ta dit den.
Getty sa att en elev till Georges de la Tour kan ha målat den.
Vissa delar kan ha gjorts av La Tour.
Vi visste inte hur stor han skulle bli.
Är den så värdefull, så måste vi få hit den.
Så underbart att ha en tavla på museum.
"Från professor och fru Chester Walkers samling."
Ni kan inte tänka på väsentligheter.
Våra flickor är tusentals mil borta när de borde vara hos oss.
Det är det väsentliga.
-Älskling... -Vad då?
Tack.
Charles-Henris mor har varit jättesnäll.
Hon ringer jämt, bjuder oss på dyra luncher...
Men Roxy tror att Suzanne egentligen tycker att hennes son är ofelbar.
Franska mödrar är galna i sina söner. Fransyskor är märkliga.
Jag funderar på att skriva en bok om dem.
Om deras seder och formaliteter. Bara scarferna är ett kapitel i sig.
Knutna fram med en ände ner, och den andra över axeln.
Eller virade om halsen med ändarna instoppade.
Eller om axlarna över kappan som en sjal.
Eller knutna där bak. Tänk bara.: Chale, foulard, écharpe...
Alla ord de har för scarves, och det i ett så ordfattigt språk.
-Tänker du stanna? -I Paris?
Kanske.
Om det fungerar, så gärna det. Varför inte?
Jag funderar på att åka hem när det här är gjort.
Jag köpte ett hus vid kusten i Maine som jag drömmer om varje natt.
De karga klipporna, det kalla havet...
Yves, det här är Isabel. Hon är Roxys syster.
Det här är Yves.
Yves målar gästrummet åt mig.
Och han rastar Flaubert. - Visst, älskling?
Han tycker inte att Flaubert är en simpel "chien". - Det är du inte.
Lär känna varandra. - Visa henne det äkta Paris.
Lagom till 10-årsjubileet ser Arte tillbaka...
1992...
Forskare studerar väldigt noga...
Vänta...
Vissa vill att USA ska styra oss.
Vi ska titta på tecknat och måla Kalle Anka på allt.
Och alla ska dricka Coca-Cola.
Jag tittar varken på tecknat eller läser serier. Du måste tycka om det.
Du har blivit immun mot det.
Här sveper det fram som mässlingen genom Amazonas.
Hur kan man känna sig kulturellt hotad av tecknat?
Jag känner mig inte hotad.
Det är ju farbror Edgar!
En släkting till oss. Han är på tv.
Hon är kär i honom. Snart sätter hon sig i hans knä.
Han är väldigt sexig.
Jaså?
Det får stå för dig. Han är lastgammal.
Han är bara 55.
Hur vet du det?
Sa han det?
Jag vill titta!
Jag har aldrig känt nån som pratar om världshändelser på tv.
-Tog ni själv itu med problemet? -Jag är glad att ni frågar det.
-Du förstår ingenting. -Vad säger han?
-Han är emot abort. -Är han emot abort?
Allt bygger på en fascistisk filosofi, plus en massa skitsnack.
-Jag vill titta. -Isabel... Ge hit den nu!
Sluta, Isabel. Arrête!
Ja, socker, tack.
Original!
Men en kusin använder strösocker i stället för sockerbitar.
Det har hänt andra kvinnor.
De skulle ge dig rådet att ta livet som det kommer.
Det blir kanske en pojke.
-Ja, en pojke... -En son och arvtagare.
Otroligt! Jag befinner mig i en roman av Balzac.
Jag vill nog inte ge ett barn en splittrad familj.
Gör inget förhastat när det handlar om något så viktigt.
Jag ska hämta mer varmt vatten.
Tänk över det noga, Roxeanne.
-Hon är inte sig lik. -Självklart inte.
Det här är djupt, djupt olyckligt.
Beklagligt.
Så snällt av dig att vara hos henne. Du lär redan ha hittat arbete.
-Hos författaren Olivia Pace. -Jag måste köpa nåt av henne.
Vem var hon?
Var hon tysk? Flamländsk?
Sankta Ursula var alla unga flickors skyddshelgon.
-Hur många jungfrur dog med henne? -11 000.
Så många! Men det är en förtjusande legend.
-Vad gör du? -Hörde du henne inte?
"Strösocker? Originellt!" Bisarrt, menar hon.
"Varför inte sockerbitar som en fin fransk flicka?"
Det är hennes fel. Hon skämde bort sina söner.
-Du sa inget om att inte föda barnet. -Självklart ska jag föda det.
Jag ville bara ruska om henne lite.
-Min man bor inte hemma längre. -Ni kan inge stämningsansökan.
Jag vill inte. Det är min mans påfund.
Om monsieur de Persand stämmer er, måste han anföra skäl:
Våld, grymhet, otrohet...
-Han kan inte påstå nåt sånt. -Självklart inte.
Skuldbördan är min.
-Målsägande begär skilsmässa. -Jag vill ju inte skiljas.
Jag är emot skilsmässa av principiella skäl.
Sen gäller det avvittring av egendom.
Ni har tyvärr ett äktenskapsförord som komplicerar allt.
Ni har rätt till halva er frus egendom. Madame har samma rätt.
Jag vill inte ha nåt från lägenheten, förutom det från min familj.
Min mor och min bror får avgöra vad som stannar i familjen.
Dina barn är din familj. Allt de får stannar i din familj.
-Sånt som kan hamna i USA, alltså. -Jag tänker stanna här.
När får man gifta om sig?
Så fort skilsmässan är beviljad, får ni gifta om er när ni vill.
Men er fru måste vänta tills barnet är fött.
I Kalifornien kan jag gifta om mig så fort jag vill.
Är män och kvinnor inte lika inför lagen här?
-Av uppenbara skäl. -Det är inte uppenbart!
Det är inte jag som vill skiljas!
Jag vill inte se dig, prata med dig eller sitta i samma rum som dig igen!
Skitstövel!
Och den här detaljen. Skatten...
Under mitt arbete med katalogen-
-råkade jag läsa en sak om dr William Walkers dödsbo.
-Pappas farbror. -Just det.
Er farbror köpte den på 30-talet på Rue du Bac i Paris.
Den fanns kvar i hans ägo när han dog 1979.
Den ärvdes sen av dr Chester Walker i Santa Barbara.
Er far. Jag sökte i domstolsarkiven.
Är den försäkrad för 40 000 dollar när den fraktas till Getty?
Minst.
Och i alla år har den hängt gömd i Santa Barbara...
Vem kunde ha trott det?
Vi förstår bara inte-
-varför ingen här såg likheten med La Tour.
Fransmän är snabba att stämpla allt bra som sitt.
Som min man och hans advokat.
Hur kan de prata om avvittring av egendom?
Ursäkta mig...
Jag är en försiktig intendent.
Men nu känner jag på mig...
...att den här kan vara en La Tour.
Så många detaljer stämmer. Titta här...
Hans palett, hans färger...
Se bara hur ljuset silas genom tjänarens ärm.
Ser du det, Roxy?
Ser du ljuset?
Ursäkta mig, mina vänner...
Mina underbara vänner, tack för att ni kom!
Ni tycks ha trevligt.
Det är inte därför ni är här. Det här är en insamling. C'est une collecte.
Som ni vet, så har "Action Alert" funnits i ett år.
Vi har gjort stora insatser för kvinnor i belägrade länder.
I dag är de offer. I morgon: vem vet?
Världen styrs nämligen av hökar, vapenhandlare och minoritetsfobiker.
Jag hoppas att ni tog med era checkhäften.
Om inte: töm era fickor på kontanter, för ni kan alltid ta mètron hem.
I min hatt, tack...
Jag ska presentera dig för en skilsmässoadvokat.
-Snälla du... -Han har kontakter i USA.
Jag är trött på advokater. "I ömsesidigt samtycke..."
-Maître Bertram. - Mme de Persand. -Enchanté.
-Hennes syster Isabel. -Hej.
Jag berättade om er Sankta Ursula-
-och han tycker inte att hon ska skickas hem.
Vill ni ha ett råd?
Skickas den till Getty, verkar det som om ni smugglar ut den.
Det kan äventyra skilsmässan och tolkas som trolöshet.
-Om jag tar med den i resväskan, då? -Det kan leda till åtal och fängelse.
-Då glömmer vi det. -Det vore en erfarenhet.
Mademoiselle vill nog inte uppleva ett franskt fängelse.
Trevligt att träffas.
Hurdana är franska fängelser?
Rennes har uniformer designade av Yves Saint Laurent.
Skojar du?
-De har även en frisör. -Hur vet du allt det här?
Min vän Kelly sitter där. Hon är också amerikan.
-Sitter hon inne för droger? -Nej, valutabrott.
Vill du uppleva nåt nytt, kom till "Action Alert" på torsdag.
Då skickar vi förnödenheter till flyktingarna-
-som din sexiga farbror Edgar vill bomba.
Hur mår Gennie? Jag saknar henne.
Hon frågar jämt efter dig.
Jag älskar henne. Jag älskar Roxy också.
Jag rår inte för det.
Jag gör fel, men kan inte göra nåt åt det.
Roxy borde förstå. Hon är poet.
En konstnär med stor fantasi.
Jag vet att det låter romantiskt på fel sätt, men det är oundvikligt.
Jag har träffat kvinnan i mitt liv.
Hon heter Magda Tellman. Hon är ryska, men gift med en amerikan.
Jag målar bättre än någonsin.
För första gången har jag funnit säkerhet...visshet...?
-Vilket som. -Har du roligt, älskling?
Ska du inte presentera mig, chèri?
-Jag heter Magda. -Isabel Walker.
Roxeanne?
-Är det du som är Roxeanne? -Nej, Isabel.
Jaha, du är systern.
Ja.
-Är du en vän till Roxy? -Ja, vi har något gemensamt.
Jag vill gärna träffa henne.
Hon är nog inte hemma.
Jag är hennes man, Magda Tellmans man.
Maken.
Kan du hälsa din syster en sak?
Hälsa henne att jag aldrig ger Magda skilsmässa.
Aldrig! Aldrig...
Din syster kan rätta sig därefter. Det gjorde jag!
Det där är madams paraply.
Mitt paraply!
Han har smugit omkring här förut. Såna där karlar känns igen på lukten.
Hej.
"Tack för ert bidrag, men vi kan tyvärr inte..." Bla, bla...
Nej, Roxy...
Dina dikter är vackra.
-Precis som du. -Visst, jättevacker...
Sån här var jag aldrig med Gennie.
Men då var jag kär, och vi skulle gifta oss.
Fan ta Charles-Henri!
Ta och skaffa dig en pojkvän.
Jag är ju höggravid. Är du galen?
Det går över. Du borde ge dig av härifrån.
Familjen vill ha hem dig.
Där jag bara får höra "vad var det jag sa"?
Mina barn hör hemma här, och jag hör hemma hos dem.
Palou!
Innan jag svarar på det-
-vill jag tacka Mireille Dumas som bjöd hit mig.
Det är viktigt i dessa tider...
-Vad säger han? -Han är en krigshetsare.
Han har alltid ett moraliskt skäl att bomba ställen han inte gillar.
-Förlåt, älskling. -Det gjorde inget.
...och det är våra skäl.
-Har han en fru? -Edgar? Javisst.
Tant Amèlie.
-Varför träffar vi aldrig henne? -Hon är på landet med sina hästar.
De lämnar varandra ifred.
Jag gillar henne. Det hade mamma också gjort.
-Har de barn? -Tvillingar.
Två pojkar. En vid Sorbonne och en vid Harvard Business School.
Edgar gick också där. - Kom nu...
-Ha det så kul. -Glöm inte mössan.
-Vi ses. -Hej då.
Varje gång det händer nåt...
...som styrker vår teori, så struntar ni i det.
Ni pratar bara om ideologier. Alla glömmer folkets lidande.
M Rabourdin...
-Ja...? -Hallå, är det Edgar?
-Monsieur Cosset, det är Isabel. -Den andra amerikanskan.
Jag såg dig på tv.
Jag tyckte att du var så skicklig på att konfrontera dem.
Jag brinner för frågan. Det är dags att någon gör sig hörd.
Din franska måste vara bra, om du förstod det där.
Roxy hjälpte mig lite.
Ska vi träffas så att du får putsa franskan?
Vad sägs om lunch på torsdag?
Känner du till Pompidou Center? Kl 13, på taket. Café Georges.
-God dag, Madame. -Herr Cosset...
Min gäst har kommit... Vi ses i Strasbourg.
-Förtjusande. Förresten... -En annan gång.
Han är nog lite avundsjuk.
Säg "bonjour, Edgar".
Bonjour, Edgar.
-En sån vacker klippning. -Tack.
-Är det Notre Dame vi ser där borta? -Nej, det är Sainte-Marie.
-Saint-Marie. -Notre Dame har du där. Den tvättas.
-Så stor den är. -Salade de Crabe är en specialitet.
Vad vill du beställa?
Jag tar nog roti d'agn...
D'agneau.
-Det är väl lammstek? -Ja. Alltid sugna på rött kött.
Det är inte sant! Bara ibland.
Inte rå och drypande av blod, smör och grädde. Bara en god biff.
Perfekt.
-Jag tycker verkligen om din frisyr. -Gör du?
Var var du i torsdags?
Jag var tvungen att ta Gennie till balettskolan.
Yves, när man träffar nån, säger man "bonjour, monsieur" och namnet-
-"bonjour, monsieur" eller bara "bonjour"?
En sån dum fråga.
Nästa möte är på tisdag.
-Samma tid och plats. -Jag kommer. Tisdag...
...125 Rue des Écoles.
Isabel, action! Är du alert?
Tisdag, du vet? "Action Alert".
Var är du? Har du gått vilse?
Tack.
-Gjorde det nåt att jag ändrade tiden? -Nej, jag hade ändå inget för mig.
Då så... Vi måste bestämma om du vill bli min älskarinna.
Det var länge sen jag lockade unga kvinnor till mitt rum.
Jag har inga etsningar.
Vad menar du med "bli din älskarinna"?
Det betyder att vi blir älskande som tillbringar en viss tid ihop-
-med att roa oss.
Du roar mig, och jag tror att jag kan roa dig.
Plus det faktum att jag åtrår dig.
Du är en vacker, ung kvinna.
När börjar vi? Eller rättare sagt: när börjar jag?
När du vill. Mycket snart, hoppas jag.
Vi måste vara försiktiga. Släkten får inget veta.
Jag skulle aldrig få för mig att nämna det för dem.
Tvärtom.
Varför gjorde du så med håret? Håret!
Nu liknar du nån som läser Marie Claire.
Du skulle bara veta vad det gick på! Klippning och färgning...
Hittar ni nåt ni tycker om?
Det är siden. Charmerande, sexigt... Männen älskar det!
Den finns även i svart, rött och lila. Vilken färg föredrar ni?
Jag vet inte.
Blått?
Och behån... Vill ni ha den med byglar eller inte?
-Jag vet inte. -Sandrine...
Bonjour. Den här har inga byglar. Tycker ni om det?
Jag vet inte. Både och.
-Vilken behåstorlek har ni? -34.
Trente... 34B.
-Mycket liten. -Du är en fransk 85:a.
Jag hämtar den.
Vi har alla storlekar.
Tycker ni bäst om trosorna? Vad föredrar ni?
Visst är stringtrosan fin?
-Vilken storlek? -Small.
Och små strumpebandshållare.
Varför ska vår egendom värderas?
Du hörde vad han sa om avvittring.
Folk ska inte komma och rota i mitt hem, som även var ditt hem.
-Vad har vi av värde? -Byrån...
...lite porslin...mormors tallrikar...
Lädersoffan, dina tavlor och min Sankta Ursula...
...som tillhör mina föräldrar, som lånar ut den till Getty.
-Ska du skicka den till Kalifornien? -Varför inte?
Jag trodde att den var vår.
Det ringer på dörren.
Hej då.
Jag öppnar!
Antoine?
Till dig.
Jag pratade med Charles-Henri.
Antoine skickar hit värderingsmän.
Kommer de hit...? Vad hemskt.
Jag har inte ens sett nån ansökan än. Han vill bara bli kvitt mig.
Släpp inte in dem, bara.
Den måste ha varit dyr.
Den reades. De sa att det var fjolårets modell.
Den kallas Kelly.
Efter Grace Kelly. Hon hade en sån där svindyr väska.
Inte köpte du den väl?
Det är en present som tack för en tjänst.
Har ingen lärt dig att inte ta emot dyra gåvor från män?
-Ge tillbaka den. -Han tar inte tillbaka den.
Och varför ska man inte ta emot dyra gåvor?
För att man blir tvungen att göra som han vill.
Det gör jag ändå.
Det är en present, Rox. Ingen betalning eller muta.
Ja, då kan du väl ta emot den.
Inte så fort...
Tack.
Det vi kallar "mettre en valeur".
Att framhäva.
Att visa till sin fördel.
Mycket fint...
Du för väl ingen dagbok?
Hur så? Är du rädd-
-att de ska läsa ur den på tv som med den amerikanske senatorn?
Jag är inte rädd för det du skriver.
Så länge din litterära stil motsvarar fransmännens förväntningar.
Du skriver väl ingen?
Det finns en viss dekokt...
...gjord på en blandning...
...av apelsiner, rosenvatten och mynta.
Den ska drickas innan man älskar.
Vad är den bra för?
Den parfymerar vätskorna.
Det hade du aldrig fått veta i Santa Barbara.
Men det är mycket du aldrig hade fått veta i Santa Barbara.
Hur mycket dekokt måste man dricka?
En kopp?
Eller bara en matsked?
En tekanna är vad som rekommenderas.
Kom tillbaka om en halvtimme då vi har recitation.
En Kelly... Du måste ha en beundrare.
Han måste vara fransman, och i en viss ålder.
Den där har du inte köpt.
-Du knyckte den av en rik dam. -Än sen?
Jag har läst allt av dig!
-Till vem? -Mary-Louise.
Tack.
-Skriver du på dator? -Nej, jag tycker att datorer...
...hindrar mig från den nakna upplevelsen.
-Tack. -Varsågod.
Det har jag hört dig säga förut, men i ett annat sammanhang.
Och du ger fortfarande bort Kelly-väskor.
Har du kvar din?
Den försvann för länge sen, för många år sen.
Till Kelly-mannen!
-Till vem då? -Till min mor Monica.
Hej.
-Ska du inte lyssna på Roxy? -Jag har ett möte på Luxembourg.
Passar sig en sån väska här?
Den är ju så praktisk.
Och så vacker. Varför skulle jag inte ha den?
-Vi ses sen. -Okej. Hej då.
Ska det läsas poesi här?
Ja, min syster läser ur en antologi med amerikanska kvinnliga poeter.
Du minns mig inte. Jag heter Tellman.
Vi har träffats.
Du är Magdas man.
-Tycker du om amerikansk poesi? -Nej, jag är advokat i nöjesbranschen.
-Ursäkta... -Du är väldigt vacker.
Är du gift?
-Nej. -Är du förälskad?
Har du nånsin haft ett djur?
-Ja. -Älskade du ditt djur?
Vad hade du gjort, om någon försökte ta det?
Hör du... Jag har väldigt mycket att stå i.
Men du ska ha tack för hjälpen.
Vad hade du gjort?
-Herregud... -Vad sa han? Vem är han?
Han har märkliga kopplingar till Roxy och Charles-Henri.
Hela han är märklig.
Le inte så mycket. Flickor som ler för mycket hamnar i knipa.
Jag vill framförallt tacka Olivia Pace, som är här i kväll.
Mina damer och herrar... Tack för att ni kom i kväll.
Vi kan skatta oss lyckliga som har Roxeanne de Persand här.
Själv en mycket duktig poet, som ni alla vet.
Det krävs en poet för att göra andra poeter rättvisa.
Det kan ni läsa i min inledning...
Köp boken!
Kvinnliga poeter har uppmärk- sammats de senaste decennierna.
Men de har alltid funnits bland oss.
Som 1600-talets Anne Bradstreet-
-vars dikt om äktenskaplig lycka, ska läsas av Roxeanne.
Jag har en fråga...
Det är bäst att ta frågorna efteråt.
Jag måste få prata med henne. Det är viktigt!
Jag har rätt att vara här!
Anne Bradstreet har skrivit dikten, som heter:
"Till min kära och älskade make."
Om två någonsin varit ett så måste det ha varit vi
Om en man någonsin älskats av sin fru - så var det du
Om en fru någonsin varit så glad i sin man
Jämför er med mig
Ni kvinnor om ni kan
Din kärlek är sådan
Att jag aldrig kan ge dig mer
Låt himlen dig därför belöna rikt
Jag ber
Allt medan vi lever låt oss så älska till änglars kör
På det att då vi ej lever mer
Vår kärlek aldrig dör
Jag vill ta upp en sak som är lite...
...känslig.
Min son Antoine har överraskat oss alla-
-med att antyda att det vore olämpligt-
-att skicka Sankta Ursula till Getty-musèet i Kalifornien.
Först måste advokaterna fastställa ägarskapet.
Ägarskapet?
Sankta Ursula tillhör vår familj.
Vi borde inte ens prata om det här. Advokaterna får avgöra saken.
Men målningen är ju trots allt fransk.
Stackars Charles. Min son har fullt upp med egna problem.
Roxeannes advokat är bestämd.
Och hans "amies" make är väldigt otrevlig.
Nåja, synden straffar sig.
Hon hade en Hermès-väska. Röd krokodil.
-En Kelly? -Man förstår vem givaren är.
Min bror är bara trogen Hermès.
Om han nu nånsin varit trogen. Jag kan hans typ.:
Ständigt leende, små vita dräkter och tjusiga underkläder. Sånt älskar han!
-Nu fantiserar du vilt. -I hans ålder!
Tröttnar han aldrig? Snälla Charlotte...
-Ring Amèlie. -Nej, mamma. Det får du göra själv.
-Då kan hon tro att jag är arg. -Mamma? Det är jag.
Vi ringer henne båda två som familjens företrädare.
Borde vi inte ringa Edgar först?
Påminn honom om att en släkting har betett sig...
-Illa. -Mot en av hennes släktingar.
I och med skilsmässan får vi alla lida om han blir inblandad.
Det ska jag hälsa. Hej då, mamma.
Gör nåt. Här kan vi inte stå!
-Få dem att flytta på sig. -Jag kan inte göra nåt åt det.
-Edgar? Är du ensam? -Ja. Hur så?
-Är amerikanskan där? -Roxy?
-Du måste mena den andra. -Ja, Isabel.
Mamma sa att hon ståtar med en Hermês-väska.
En väska från dig. Och nu med Charles-Henris skilsmässa...
-Vad vill du ha sagt? -Det passar sig inte, säger mamma.
Säg åt din mor att ringa mig.
Som du vill.
-Är amerikanskan där? -Jag sa att jag var ensam.
Bra. Lyssna nu...
-Varför förföra systern nu? -Varför inte nu?
Din nevö har betett sig svinaktigt mot hennes syster.
-Är det mitt fel? -Jag tänker på familjen.
Vårdnad, avvittring...
...och underhåll. Tänk dig för.
Då ses vi på söndag, hoppas jag. Hej då, Palou.
Voilá!
Vår far ärvde Sankta Ursula av vår gammelfarbror.
Er familj har inget med den att göra.
Hon var väl skolflickornas skyddshelgon?
Ni bryr er bara om tavlans värde.
Nu ska vi inte gräla om Roxeannes fula helgon.
En sån där väska måste bäras med urskiljning.
-En svart aftonväska vore bättre. -Du som kan prata om allt annat.
Aftonväska?
Du uppträder i tv, och pratar...
...om religion, moral...
Sex.
Varför inte om pengar?
Är pengar något man inte får prata om?
Nej, det är helt klart ingen La Tour.
Den är möjligen gjord i hans stil, men vi har inget intresse av den.
Jag är ingen expert, men det är inte uppenbart för mig.
Getty-musèet ser en likhet, hur kan då ni vara så säker?
Varför utöka vår samling av franska målningar-
-med familjeklenoder från en amerikansk vind?
Louvren har inget intresse av den. Inget alls.
Så lumpet av Charles-Henri att ta tavlan.
Jag hade aldrig gjort så mot honom.
Ursäkta...
-Förlåt. -Jag gör det.
Kunde ni inte vänta tills barnet är fött?
Allt måste värderas innan det kan delas upp.
Han borde vilja att barnen fick ärva, och inte sälja till en främling.
Antingen är han en skit, eller så får han dåliga råd.
Han gav mig fria händer.
Då är du en skit.
-Om det skulle vara en La Tour... -Då är det en helt annan sak.
Men ni har en fin byrå. Ludvig XV-XVI...
-Hur mycket är den värd? -Cirka 50 000. Mer med en stämpel.
Vi drar ut den och tittar.